HRVATSKO DRUŠTVO ZA ROBOTIKU
ZAJEDNICA TEHNIČKE KULTURE GRADA SPLITA I
ŽUPANIJE SPLITSKO-DALMATINSKE
ROBOTIČKA ALKA®(JUNIOR)
TROGIR – 2012
VJEŠTINA ROBOTIČKOG IGRANJA KOPLJEM
NA POSTAJAMA HRVATSKOG JADRANA
![](https://hrobos.hr/wp-content/uploads/2012/05/Logo_alka.JPG)
Sinjska alka, taj brillante spettacolo (blistavi prizor) kako su je očarani očevici opisali krajem osamnaestog stoljeća danas je viteško natjecanje jedinstvene tradicije. Još od 1715. godine, svake godine u kolovozu, održava se u dalmatinskom gradu Sinju. No gađanje prstena s konja u trku kao srednjevjekovni viteški fenomen susrećemo u svim gradovima Sredozemlja:od Italije do Španjolske. Sinjska alka je, međutim, jedini preostatak čestih viteških nadmetanja koja su se kroz dugo razdoblje održavala u gotovo svakom većem mjestu Dalmacije. Alka se tako igra u Zadru od 1455. do 1818., Imotskom do 1840. i Makarskoj do 1832.. Igrala se je u Dubrovniku, Istri, na Pagu, Krku i Rabu, u Šibeniku, Splitu, Hvaru i drugim mjestima. Čak i u Zagrebu. U spomen na te davno nestale viteške običaje, a u susret velikom jubileju tristote godišnjice Sinjske alke odlučili smo na poseban način poći tragovima zamrlih alki na istočnim obalama Jadrana.
Nakon kontinentalnih priprema u Karlovcu 2009., Zagrebu i Varaždinu 2010. krenuli smo iz Dubrovnika, ispred Kneževa dvora 2011. i preko Prokurativa u Splitu (2011.) smo stigli u Trogiru. U gradu smo tvrdog Kamerlenga, pred portalom majstora Radovana, gradu gdje se srednjovjekovlje u uskim kamenim uličicama može opipati prstima. Na rubu Mediterana i ovdje je, prema navodima, jednom igrana srednjovjekovna viteška "giosta" . Danas smo ispod visokih dizalica koje polako izdišu pred novim posthumanističkim dobom čiji simbol je robot. Nekada se tehnološka snaga nacije mjerila snagom dizalice koju je mogla napraviti, danas prema broju robota koje koristi. Te dizalice svojom visinom podsjećaju nas na to da je Mediteran, još od pred-antičkih vremena, bio ishodište suvremene tehnike. Stoga na ovom mjestu robotičku alku ne doživljavamo samo kao natjecanje. Trebala bi potaknuti u nama poriv za izradu novih strojeva i razmišljanja o vremenu u kojem jesmo.
Robotički alkar, bez obzira na složenost njegove konstrukcije, ujedinjuje dvije temeljne ideje suvremene robotike: autonomnost (samodovoljnost) stroja i daljinsko upravljanje strojem s elementima daljinske prisutnosti (teleprezentnost). Svjedoci smo snažnog razvoja teleoperiranih robotičkih letjelica Predator koje vode piloti s upravljačkih pultova udaljenih tisućama kilometara. Ili prekooceanskih kirurških operacija kod kojih je pacijent u Europi , a kirurg u SAD. Robot koji je trenutno na Marsu također je daljinski upravljani stroj. Slično opisanome, ali na nižoj izvedbenoj razini i kod robotičkog alkara vozilo (konj) treba samostalno slijediti stazu uz neku moguću intervenciju "jahača" koji sjedi za računalom i neizravno, koristeći vido kameru na vozilu, upravlja kopljem ciljajući alku. To je osnovno u vještini robotičkog igranja kopljem (Ars hastiludii robotici) pogotovo u njenoj zabavno obrazovnoj inačici Robotička alka-Junior (RAJ).
Na tako postavljenu osnovicu igre nadograđuje se važan životni stav koji povezuje povijest i suvremenost : suvremeni bojevi za opstanak su tehnološki i opstat će oni koji, slikovito rečeno , budu znali trčati robotičku alku. Zamislite robotskog alkara na robotskom konju u naravnoj veličini. To je po mnoge čemu najsloženiji stroj koji možemo zamisliti. Naša zamisao je, ne da jednog dana takvi strojevi trče alku, već da smo u mogućnosti i stanju načiniti takve strojeve. Da dosegnemo takvu razinu kompetencije.
Robotička alka (još uvijek) nije robotska alka. To znači tu alku ne trče roboti sami već da je robot samo medij s kojim se stara igra obnavlja u novim sadržajima koji, onome koji to žele, ne samo da otvara nova obzorja već ga obdaruje moćima tako važnim za život u novom dobu.
I ove godine RAJ igra se prema pravilima koje je postavio Boris Anić-Ćurko. Njenu izvedbu već po četvrti put (nakon Karlovca gdje je igrana prvi put) vode sad već proslavljeni treneri hrvatskih ekipa na mEđunarodnim robotičkim natjecanjima univ. dipl. ing Ivica Kolarić i profesorica Jelka Hrnjić koordinatorica i voditeljica projekta RAJ za Hrvatsko društvo za robotIku.
Igor Ratković
GALERIJA SLIKA ROBOTIČKE ALKE TROGIR 2012